VORBEŞTE CU EA
Scena e plină de scaune şi mese de lemn.
Două femei au ieşit îmbrăcate în robe.
Sunt cu ochii închişi. Parcă sunt somnambule.
Te sperii... Se împiedică de orice.
Dar, deodată apare un om.
Cu o expresie a feţii foarte tristă. Poate cea mai tristă pe care am văzut-o vreodată.
Dă la o parte din calea lor mesele şi scaunele.
Nu-ţi poţi imagina cât de emoţionant a fost.
Cineva stătea lângă mine. Avea cam vreo 40 de ani. Arăta bine.
A plâns cuprins de emoţii de mai multe ori.
Nu pot înţelege de ce... A fost foarte frumos!
Am o surpriză pentru tine.
Am un autograf de la Rina Bausch pentru tine.
A trebuit să cumpăr o poză.
E-n engleză şi spune cam aşa:
Sper că vei depăşi toate obstacolele... şi vei dansa.
- I-a venit ciclul. - E prea devreme încă.
Bună seara.
Benigno, poţi rămâne în seara asta?
Sora a spus că nu poate.
De ce-ai venit? De ce n-ai sunat înainte?
Să ştii că nu profit de tine. Săptămâna asta au fost deja 3 nopţi.
Nu-ţi face griji. O după-amiază liberă e mai mult decât suficient pentru mine.
Trebuie să mă văd cu servitorii. Casa e un dezastru.
Şi trebuie să înrămez poza.
Starea mea nu se îmbunătăţeşte. Spitalul are ultimul cuvânt de spus.
Soţul te-a părăsit şi pe tine şi pe copii.
Vino doar în nopţile în care poţi. Noi vom fi în regulă.
Mulţumesc mult de tot.
- Ai să renunţi la mâncarea "grea". - N-o să suporte.
- Mai încercăm şi mâine. - Da, pleacă acum.
Şi să fii cu fruntea sus.
Şase tauri şi-o femeie miercuri la Briuega.
Lydia P Gonzales se va lupta cu şapte tauri.
De ce o decizie aşa de dură şi drastică?
Asta e treaba mea. Doi tauri sau şase. Oricum decizia e a lor.
Se zice că mulţi toreadori te cam evită... tocmai pentru că eşti femeie.
Lumea e liberă să spună ce doreşte.
Prea mult şovinism în luptele cu tauri. Dar există şi unele excepţii.
Nino Valencia n-a avut nici o problemă să împartă cu tine câteva luni.
Crezi că a făcut asta să fie avansat?
Şi când şi-a atins scopul te-a abandonat?
Ţi-am mai spus o dată, nu vreau să discut despre asta.
Dar dacă vorbeşti de problemele tale
e un prim pas spre rezolvarea lor.
- Nino Valencia... - Gata!
Draga mea Lydia, lasă-mă să-mi termin întrebarea.
N-am de gând să mai discut despre asta. Ţi-am spus mai devreme.
N-ai menţionat nimic mai devreme. Nu e bine deloc ceea ce spui acolo.
Vor crede că e un interviu "aranjat".
Şi eu sunt printre cei puţini care spun adevărul... şi ar trebui să accepţi
că Nino Valencia a profitat de tine.
A împărţit cu tine nu numai succesul, dar şi "patul".
Şi te-a părăsit, la momentul oportun.
Juan Luis, Marco uite... Ce mai faci?
Vreau să te întreb ceva.
Aş vrea să scriu un articol despre Lydia Gonzales.
Da, văd şi eu...
Vreau să fac ceva profund...
Pentru rubrica de duminică?
- Femeia asta a înnebunit. - Ţi-l dedică ţie.
Ar lăsa taurul s-o rănească doar ca să vezi tu asta.
N-ar fi trebuit să vii, mai ales tu.
Nu-mi spune nimic. Ştiu eu ce fac.
Nino ar trebui să se concentreze. Nu mai vrea griji în plus.
Nu e nimic îngrijorător. Ar trebui să vină să-şi ia lucrurile.
- Sau spune-mi unde să le trimit. - Trimite-le la mine acasă.
El singur ar trebui să spună asta. N-are nici o legătura cu tine.
Poţi pleca oricând ai chef.
- Bună seara. - Vreau şi eu nişte Scotch mai tare.
- Ce pahar preferaţi? - Unul din cele înalte.
Pot să-ţi vorbesc puţin?
Las-o baltă. Când s-a terminat ceva aşa rămâne.
- Ce tot bălmăjeşti acolo? - Pot să vorbesc puţin cu tine?
Dacă mă duci la Madrid, vorbim pe drum.
Plăcerea e de partea mea.
- Cine ţi-a dat numele de Lydia? - Tatăl meu.
E ca şi când ţi-ar fi pecetuit destinul.
Întotdeauna a vrut să fie toreador, din păcate a rămas un ilustru necunoscut.
El e cel care-a stat lângă mine când am avut cel mai mult nevoie de cineva.
Dar din păcate a murit anul trecut.
Îmi pare rău.
'El Pais' vrea să-ţi fac un scurt portret pentru rubrica lor de dumincă.
Scrii despre luptele cu tauri? Nu te cunosc.
Să fiu sincer nu prea ştiu nimic despre asta.
Dar ştiu multe despre femeile disperate.
Şi cine mă rog, ţi-a spus că sunt disperată?
- Asta e impresia pe care-o am. - Luptele cu taurii nu prea te interesează.
Pe tine te pasionează relaţia mea cu Nino Valencia.
Spune-le celor de la El Pais să mă mai lase în pace!
- Ia-mă de aici. - Ce se întâmplă?
Ia-mă de aici. E un şarpe în bucătărie.
- Dă-mi cheile tale. - Uşa e deschisă.
Calmează-te şi stai aici.
Geanta mea.
Du-mă la un hotel.
Nu mă mai întorc în casa asta niciodată.
- La care hotel? - La Eurobuilding, să zicem.
Să nu mai spui la nimeni despre şarpe, te rog.
Doar familia mea ştie.
Am un întotdeauna respect pentru fobiile altor persoane.
După ceea ce ai făcut cum aş putea să-ţi refuz acel articol.
Mai gândeşte-te o dată. Să mă suni de dimineaţă, să-mi spui atunci.
Mulţumesc pentru tot.
Vrei să rămân? Pot să dorm pe sofa.
Nu, trebuie să mă obişnuiesc cu singurătatea.
O speli?
Tu ce părere ai?
- Cum a fost noaptea asta? - Normal.
- Dă-mi mie să fac eu. - Ei, am să plec acum.
- La revedere. - La revedere Matilde.
E aşa de cald.
- Haide s-o tundem. - Scurt este mult mai practic.
O să-l lăsăm exact aşa cum era înainte să vină aici.
Ca să nu fie surprinsă atunci când se va trezi.
Peste patru ani va fi minunat.
Eu cred în miracole. Şi tu ar trebui să faci la fel.
- De ce eu? - Pentru că ai nevoie de ele.
S-ar putea chiar să ţi se întâmple şi nici măcar să nu-ţi dai seama.
E aşa de cald.
Am luat ceva de la farmacie...
ca să nu se mai vadă petele de transpiraţie de pe uniformă.
La subţioară nu-i nici o problemă, dar uită-te la faţa mea.
- Cum îi spune? - Perspirex.
Sunt Marco... Nu mă mai cunoşti?
- Cum te mai simţi? - Dezbrăcată.
Trebuie să-mi mai cumpăr nişte haine. Asta e tot ce am.
Pot să-ţi aduc câteva de la tine de acasă.
Nu vreau nimic de acolo. Poate altădată.
- Unde te duci? - La Sevilla.
- Crezi că am înnebunit? - De ce?
- Pentru că nu vreau să mă duc acasă. - Nu, te înţeleg.
Când am plecat, nu puteam să mai dorm în acelaşi pat
Dormeam în sufragerie pe sofa.
Pentru o săptămână. Asta până când mi-am luat un pat nou.
Deci sunteţi despărţiţi.
Sunt singur.
DUPĂ CÂTEVA LUNI
Marco, ar trebui să vorbim după.
- Vorbim de mai bine de o oră. - Poate tu, nu eu.
Aşa e.
Ai citit despre măicuţele alea care au fost violate de misionari?
A fost oribil.
Da, au cam dat-o-n bară. Încotro mergem?
Mai întâi au violat localnicele.
Apoi, în cinstea SIDA au violat măicuţe.
Şi eu chiar îi admiram.
Nu sunt chiar toţi violatori.
Nu unii sunt şi pedofili.
Ce-i asta? Tuturor le place să facă sex.
Antonio, eşti un animal.
- Cam cum arată taurii? - Bine, dar cam grăsuni.
- Cam cât crezi că au? - Peste 500 de kilograme.
Mă duc la bar. Şi să nu uiţi că mâncăm acasă.
Dacă ăştia mici n-o văd pe mătuşa lor o să iasă scandal.
Nu plânge iubire.
- Cum este? - Foarte grav.
A cam rupt-o în bucăţele.
Tatăl ei va fi foarte fericit.
'Nu ăla mic! ', îi tot spuneam eu şi mama.
Şi totuşi, ea a ajuns să-i semene.
Nu te supăra.
Cât e ceasul?
Au trecut patru ore.
DUPĂ TREI SĂPTĂMÂNI
Te duci la Cordoba?
Da... mi-ar place să mai stau dar nu pot.
Nu putem să facem ceva extra.
Barul e închis de 20 de zile.
Copiii sunt la un vecin şi eu l-am neglijat pe celălalt.
Dacă se întâmplă ceva, poţi veni aici în două ore?
- S-a asigurat să fie aşa. - Trebuie să avem credinţă.
O să aprind nişte lumânări.
Dar mi-e foarte greu să am credinţă.
Când îi putem da înapoi medaliile?
Nu încă.
Cu toate... rănile astea...
Nu şi le-a scos niciodată.
Am să iau o vază.
Trebuie să plec în State pentru vreo trei luni.
Agentul meu spune că e foarte important.
Şi totuşi... aşa cum stau lucrurile... aici
nu prea vreau să plec.
Poţi ieşi un moment, te rog?
Aici nu se fumează.
A vorbit cu tine în ziua aceea?
- Aproximativ, aşa puţin. - Şi ce ţi-a zis?
Chestii care mă privesc personal.
Nu ţi-a zis nimic despre mine?
Sincer, Lydia n-a mai vorbit despre tine de foarte multă vreme.
- Din cauza mea s-au întâmplat toate astea. - Ba nu, din cauza mea.
Caetano m-a făcut să-mi ies din minţi.
Marco, întotdeana am vrut să te întreb ceva.
De ce ai plâns în noaptea în care ai omorât şarpele acela?
Mi-a adus aminte de multe chestii.
Cu mulţi ani în urmă, a trebuit să omor alt şarpe.
Eram în Africa.
Avea aceeaşi fobie ca şi tine.
Aştepta în afara cortului, îngrozită fără apărare ca şi tine de altfel.
Şi dezbrăcată complet... pentru că văzuse şarpele în timp ce dormeam.
Era acelaşi care te-a făcut să dormi în sufragerie?
O urăsc pe femeia aia.
N-am mai văzut-o de patru ani. - Şi mai rău.
Ce-aş putea să fac să te ajut s-o uiţi?
Exact ce faci acum.
Păreai că dormi. Nu voiam să te trezim.
- Este Dr. Vega aici? - Este la el în birou..
Rosa, închide uşa. E curent.
- Şi-a deschis ochii. - Mi-a dat nişte fiori.
- Şi când cască? - Fac pe mine de frică.
Bună dimineaţa domnule doctor Trebuie să vă vorbesc.
Ce mai faci? Ai dormit bine?
Îţi fac cinste cu o cafea.
Cam cât timp mai stă Lydia în starea asta?
Luni, ani... poate tot restul vieţii.
Nu mai e nici un pic de speranţă?
Ca doctor ar trebui să spun nu... Totuşi...
RESUSCITARE
Meryl Moon se trezeşte după 15 ani din comă.
A intrat în comă în timpul naşterii.
Meryl era SVP, stare vegetativă permanentă, ca şi Lydia, pe viaţă.
Recuperarea ei contrazice tot ceea ce am de spus, în cele ce urmează.
Şi asta e... că mai există speranţă.
Insist totuşi. Din punct de vedere ştiinţific, nu.
Dar dacă vrei să ai credinţă, bine.
Deschide ochii? Sau îmi imaginez?
Da, dar asta nu înseamnă că are habar de ceea ce se petrece în jurul ei.
Creierul ei a fost complet distrus.
Totuşi, poate controla funcţiile de bază...
cum ar fii: dormitul respiraţia, trezirea şi funcţiile intestine.
Îşi deschide ochii dar nu e decât o mişcare mecanică.
Creierul ei e mort. Nu gândeşte şi n-are sentimente.
Intră, te rog.
- Mă numesc Benigno. - Marco Zuloaga
Ea e Alicia.
A fost prima noapte aici?
Prima e cea mai grea. Te obişnuieşti cu timpul.
De ce cizmele astea?
O ajută să nu se dezechilibreze şi să cadă.
- Arată ca nişte cizme din Ibiza. - N-am fost niciodată acolo.
- Te cunosc de undeva. - Din cărţile mele?
Eram la Cafe Muller... Am stat împreună.
Şi la o scenă, ai început să plângi.
Ţi-am mai povestit despre el. A plâns când se uita la "Cafe Muller".
Trebuie să plec.
Aşa de repede? Abia dacă am apucat să vorbim ceva.
- Poate altă dată. - O să vii după-amiază?
Vino să ne vezi. Sunt aici tot timpul chiar şi în timpul nopţii.
Sunt "veteran" aici. Dacă ai nevoie de ceva...
- Să-l chem pe Dr. Vega; - Continuă ce făceai mai devreme.
Zilele trecute, când mă uitam peste notiţele mele...
am găsit câteva de la vizita ta.
Am notat un subiect de discutat în cea de-a doua vizită...
care n-a mai avut loc.
- Despre ce? - Despre sexualitatea ta.
- Sexualitatea mea? - Da, sexualitatea ta.
Dacă-ţi plac bărbaţii sau femeile.
Când ai fost data trecută spuneai că eşti virgin.
Ca să-ţi răspund cumva la întrebare..
cred că mă uit în special după bărbaţi.
- Din cauza asta ai venit să mă vezi? - Nu-mi aduc aminte acum.
Cred că da. Dar acum sunt foarte bine...
Ai pe cineva?
Mai mult sau mai puţin. Nu mai sunt singur acum. Nu mai am probleme.
Sper că nu te-am jignit cu întrebarea mea.
Tatăl ei era aici?
M-a întrebat dacă sunt homo.
A folosit o expresie americană, mai subtilă.
- Ce fel de 'preferinţe am? - Şi ce i-ai spus?
- Că-mi plac bărbaţii. - Pe bune?
Nu deşteptule. Am minţit.
Cum îşi permite să mă-ntrebe dacă-mi plac bărbaţii sau femeile?
- Ce-l doare pe el? - Îmi pare bine că am aflat.
Te-a întrebat pe tine sau pe sora şefă dacă sunteţi masochişti sau sado-masochişti?
Aşa este, ai dreptate, nu se întreabă chestii din astea.
S-ar putea să plec într-o călătorie aşa că nu voi mai putea să vin să te văd.
Dar în Geneva, mi-au oferit o...
chestie care mă încântă.
O idee mai veche pentru balet numită "Pelerine".
E vorba de primul război mondial.
Voi avea nevoie de mulţi dansatori...
pentru că în război sunt mulţi soldaţi.
Dar toată lumea dansează în Geneva. Asta e minunat.
Am nevoie şi de dansatoare pentru că atunci când soldatul moare
îşi eliberează trupul...
care e o fantomă interpretată de o dansatoare.
Cu o fustiţă clasică albă cum ar fi de exemplu 'Giselle'...
dar cu pete roşii de sânge.
Foarte bine!
Aliciei i-a plăcut.
E bine pentru că viaţa renaşte din moarte.
Femeia din bărbat...
Şi din Pământ renaşte...
Plaja?
Şi din Pământ renaşte...
Apa?
În ceva diafan.
Diafan... Ceva imperceptibil, o fantomă.
Am şi muzica. E din Kristof Penderesky.
A fost compusă pentru victimele de la Hiroshima dar merge.
Sigur că da. Alicia ştie despre ce-i vorba.
E muzică pentru bătălie. E sălbatică.
Şi în ceea ce priveşte muzica dintre decese, am o adevărată capodoperă
pe care o vei asculta chiar acum.
Te va înnebuni.
Alicia, draga mea.
La revedere dragă..
La revedere, Katerina. Arăţi minunat.
- Ar trebui să-i dai bătaie cu "Pelerinele" - Asta am să şi fac.
Uite ce e. Te vom pune lângă fereastră.
Îţi vei putea vedea prietenii.
Îmi place camera asta.
Am să cer tot.
Intră şi închide uşa...
Ce mai faci?.. Ia un loc.
Alicia, uite cine a venit.
Luam doar o gură de aer şi citeam nişte reviste...
Cine era doamna care tocmai a plecat?
Katerina, profesoara Aliciei.
Profesoara de dans.
Câtă personalitate, Katerina.
Are o şcoală de dans pe undeva. Alicia a fost eleva ei.
Şi Katerina o iubeşte ca pe propria ei fiică.
ACUM PATRU ANI
Benigno, ai stat lângă fereastră vreo oră.
Vin acum mamă.
Ce s-a întâmplat? Mă urmăreai?
Cred că asta e a ta. Cred că ţi-a scăpat.
E totul la locul lui? Nu m-am atins de nimic.
- Unde te duci? - Acasă.
Pot să vin şi eu cu tine? Nu prea mai am altceva de făcut.
- Da dar mă duc acasă. - Da, o să-mi facă bine.
Dansul e viaţa mea. Îmi plac show-urile de dans.
- Ţie îţi place să dansezi? - Da, sigur că da.
Dar nu prea înţeleg.
De ce altceva te mai ocupi în afară de dans?
Călătoresc şi mă uit la filme vechi.
În particular îmi place cinematografia.
- Pe unde te duci când ieşi? - Nu ies.
Ar trebui să ieşi.
Aveam grijă de mama, dar a murit acum 2 luni.
Şi mama mea a murit. E adevărat, acum mai mulţi ani.
Iată-ne. Am ajuns, mersi pentru portofel.
Dr. Roncero, psihiatru. A VII-a pe stânga.
Douăzeci şi trei
O aşteptam lângă geam, dar în acea zi n-a venit.
Dar îi ştiam adresa şi că tatăl ei era psihiatru.
Biroul Dr. Roncero.
Aş vrea o programare.
- Vă convine mâine la ora 17? - Se poate şi mai devreme?
Nu, mâine la 17.
Numele dumneavoastră?
- Ce doriţi? - Am o programare la ora 17.
Intră. Nu mai sta acolo.
Benigno Martin?.. Am nevoie de o dovadă.
Vroiam doar să o văd pe Alicia, dar eram acolo la un psihiatru.
Mă hotărâsem să-i povestesc despre maică-mea.
A început când eram foarte mică.
Şi în toţi aceşti 15 ani ai avut grijă de mama ta?
Stăteam tot timpul lângă ea. Învăţam să devin asistentă medicală.
Ieşeam doar ca să mă duc la cursuri.
Mai studiam şi estetica, cosmetică şi coafor.
Dar aşa mai pe sărite.
Şi ai încercat astea pe mama ta?
Da, sigur, o tundeam, o vopseam şi îi făceam manichiura.
O spălam bine.
Mama mea nu era nebună sau dereglată mintal.
Era doar un pic leneşă.
Era o femeie foarte frumoasă şi cochetă şi nu voia să renunţe la acest statut.
- Tatăl tău ce spunea? - Nimic. Ce-ar fi putut?
- A murit? - Doamne fereşte, nu.
Cred că e-n Suedia. N-am mai auzit de el de ani de zile.
El nu vine să te vadă?
Are familia lui, s-a recăsătorit după ce-a părăsit-o pe mama.
Nu mai ţinem legătura.
De ce-ai venit să mă vezi Benigno?
- "Ce te doare"? - N-am nimic.
Păi trebuie să ai dacă ai venit la psihiatru.
Cred că singurătatea.
Ai avut vreo relaţie cu o femeie până acum?
- Cu un bărbat? - Nu nici atât.
Ne vedem într-o săptămână.
- Eu nu sunt un doctor bun? - Nu asta e...
Adolescenţa ta a fost mai specială.
- N-a fost specială. - Ba da, a fost specială.
Şi trebuie să analizăm mai profund asta.
Da, hai să analizăm.
- Să vin peste o săptămână? - Bine.
Mă bucur.
- Ce cauţi acolo? - Tocmai plecam. Nu te supăra.
Voiam doar să te văd. Nu-ţi fac nimic, nu muşc.
Cabinetul Dr. Roncero Bună Lola...
Tocmai am avut parte de un rahat de dimensiuni uriaşe.
Poţi să te ocupi de asta?
Alicia nu s-a mai întors niciodată. Eu n-am vrut s-o sperii.
După o săptămână am fost la ea acasă să-l văd pe tatăl ei.
A tot plouat toată săptămâna.
Următoarea dată când am văzut-o a fost aici.
Ce s-a întâmplat cu ea?
Un accident de maşină într-o zi ploioasă.
Tatăl ei n-a vrut ca ea să fie singură nici măcar o clipă.
A angajat cele mai bune asistente medicale.
Am o reputaţie nepătată aici. Aşa că au sugerat să...
Şi când m-a văzut acolo a cam ezitat câteva clipe.
Dar în final ne-a luat pe mine şi pe Matilde.
Şi asta a fost cu patru ani în urmă... Şi iată-ne astăzi...
Aşa este Alicia?
Am început să mă duc la balet când aveam câte-o zi liberă.
Şi la cinematograf să văd filme mute.
Filme nemţeşti, italieneşti, americane, orice.
Apoi îi povesteam tot ce-am văzut.
Cei mai bine definiţi patru ani din întreaga mea viaţă.
Am grijă de Alicia...
fac ceea ce-ar trebui să facă ea cu excepţia călătoriilor.
Cu mine şi cu Lydia era exact invers.
Nu mă pot atinge de ea.
Nu-i recunosc trupul.
Nici nu le pot ajuta pe asistente s-o întoarcă.
Şi mă simt îngrozitor.
Vorbeşte cu ea. Spune-i asta.
Aş vrea să fac asta dar nu mă poate auzi.
Cum poţi fi sigur de asta?
Creierul ei e mort, Benigno.
Mintea femeii e o enigmă în special în astfel de cazuri.
Trebuie să ai grijă de femeie, să-i vorbeşti
nu uita că e-n viaţă încă şi că o iubeşti.
Asta e singura terapie pe care-o cunosc din proprie experienţă.
Şi ce anume ştii tu despre femei?
Benigno, ce ştii tu despre femei?
Ce şti tu despre femei?
Multe. Douăzeci de ani petrecuţi lângă una şi încă patru ani cu alta.
Îmi place prietenul toreadorului. Are clasă, stil.
De unde ştii? L-ai văzut cumva?
Sigur că nu. Dar îmi dau seama după faţă.
Şi după pantalonii lui.
E un bun prieten al lui Benigno, nu-i aşa?
- Şi el e homo? - Nu. Ce vrei să spui?
- Benigno, crezi că este? - Aşa se zvoneşte.
- Te înşeli amarnic. - Şi Dr. Vega mi-a spus la fel.
- Şi el de unde a mai aflat? - De la tatăl Aliciei.
Nu-mi place 'apropierea' asta pe care o are faţă de pacient...
dar Vega mi-a spus să nu-mi fac griji pentru că e homo.
Am să plec şi te las să baţi câmpii în continuare cu prostiile tale despre el.
- Îl place pe Benigno. - Ea nu e-n toate minţile.
Am zi liberă. Mă duc la cinema.
- Vrei să vii şi tu? - Astă seară mă întâlnesc cu publicistul.
Trebuie să mă-ntorc la treaba mea.
Femeia asta nu e bine deloc.
Ştii la ce mă refer. Are pielea uscată.
Să vedem... Uite aici...
- Ai vorbit cu ea? - Nu şi nu mai insista.
Bună, Lydia. Trebuie să ai răbdare multă cu el.
Să ai o zi bună la lucru.
'Iubăreţul'.
Rosa este răcită. Sper că nu te-ai molipsit şi tu.
Mă bucur că te simţi bine dar am să-ţi fac un masaj oricum...
şi o să te mângâi cu loţiune aromată.
Nu, n-am nimic.
Noaptea trecută am văzut un film care m-a cutremurat.
A fost o poveste de dragoste...
despre Alfredo, un tânăr de treabă dar cam grăsuţ
prieten cu Amparo care era un om de ştiinţă.
Amparo experimentează o nouă reţetă de slăbit care
va revoluţiona industria alimentară.
Cât egoism. Nu te gândesti decât la tine.
Am găsit.
Ar putea fi periculos. N-am mai dat asta la cineva până acum.
Încă mai crezi că asta e o dovadă de egoism?
A făcut minuni la tine.
Nu-ţi face griji dragă. O să găsesc eu un antidot.
Timpul trecea...
dar Amparo nu găsea antidotul...
şi sărmanul Alfredo pe zi ce trece intră la apă.
O să te iubesc întotdeauna.
Şi ca Amparo să nu mai sufere...
Alfredo pleacă s-o caute pe mama sa.
N-a mai văzut-o de zece ani fiindcă a fost un mizerabil.
Nu-i spusese lui Amparo unde locuia mama lui.
Multe chestii s-au întâmplat în acest film.
Dar cel mai important lucru e că...
după ani întregi de studii şi regrete...
Amparo găseşte adresa mamei lui.
Şi se duce acolo.
Hotel Iukali. Camera 15.
- Dormi dragă. - Şi dacă din greşeală aş fi altceva?
Şi Alfredo...
stătea în ea...
pentru totdeauna.
DUPĂ O LUNĂ
Hai, pune-ţi mâinile aşa cum trebuie... Aşa.
Îmi place. E bestial...
E frumos aici pe balcon, nu?
Şi Lydiei îi place să stea pe balcon.
Ai auzit? Îi place foarte mult.
Uită-te la ei. Parcă ar vorbi de noi.
Ce crezi că spun?
N-au pic de ruşine.
Femeile vorbesc despre absolut orice între ele.
Lydia îi spune că e bolnavă de două luni.
Benjamin şi Angela...
te-ai arunca într-un mariaj de bunăvoie?
Împreunaţi-vă mâinile...
şi spuneţi în faţa lui Dumnezeu ceea ce vă doriţi.
Eu Angela, te iau pe tine, Benjamin...
să-mi fi soţ credincios.
Te voi iubi indiferent de orice...
atâta timp cât suntem amândoi în viaţă.
Domnul v-a împreunat destinele în dragoste...
lăsa-ţi-l să vă accepte declaraţiile de dragoste astăzi.
Fie ca dragostea voastră să reziste o veşnicie.
Ce cauţi aici? Parcă trebuia să ne întâlnim la hotel?
M-am răzgândit. Întotdeauna mi-au plăcut nunţile.
Nu trebuia s-o vezi pe sora ta înainte de meci?
Am sunat-o. Va veni la hotel.
I-am promis că vom mânca la restaurant astă seară.
Cum doreşti.
- Frumoasă ceremonie. - Excelent.
- Nu-mi închipuiam că e aşa tânără. - Nu prea ai încredere în mine nu?
Nu trece nici măcar o zi fără să vorbim.
Nu-ţi face griji. Termină cu Angela, Am dovezi.
De exemplu la ceremonie n-am plâns eu ci tu.
- Aşa este. - Şi nu ar fi trebuit.
Nu mă crezi?
Mi-au trebuit 10 ani ca să-mi treacă. Am reuşit în sfârşit.
Lydia, crede-mă, s-a terminat.
Am călătorit cu Angela.
Pretextul a fost că fac un ghid de călătorie.
În realitate am vrut s-o îndepărtez de Madrid şi de droguri.
Madrid este iadul pe pământ. Relaţia noastră se desfăşura în afara lui.
După cinci călătorii am dus-o la părinţii ei.
Care au ţinut-o departe de droguri şi de mine.
O mai iubeai încă?
Plângeam pentru că nu eram în stare să-i împartăşesc anumite lucruri.
E groaznic să fii nevoit să părăseşti persoana pe care-o iubeşti.
Ce poveste tristă!
Dragostea e un lucru trist când se termină...
aşa cum e şi cântecul.
Marco, trebuie să vorbim după.
- Tot vorbim de o oră. - Tu ai vorbit nu eu.
Aşa este, ai dreptate.
Piciorul meu are nevoie de îngrijiri medicale vreo 2 luni.
Dar ştii ce? Mă bucur ca m-a lovit taurul ăla.
Acum pot să stau cu tine până te trezeşti.
Nimeni n-o să mă mai ia de lângă tine.
Ne-am împăcat acum o lună...
Lydia urma să vă spună la nuntă. În fine, n-a mai făcut-o.
Pentru tine a plâns.
M-a sunat să-mi spună că a plâns pentru mine.
Ultima oară când am vorbit.
Acum că nu mai lupt... din cauza rănii...
aş vrea să stau lângă ea noaptea asta.
Simte-te ca la tine acasă.
Iar sunt singur.
Te uitai la sânii ei.
E greu să nu-i remarci. Cresc pe zi ce trece.
Benigno, spuneam că trebuie să plec într-o călătorie... am treabă.
Şi Lydia?
Nu mai are nevoie de mine.
V-aţi despărţit?
Poţi să-i spui şi aşa.
Mă aşteptam la aşa ceva, Marco. Nu mă întreba de ce, dar ştiam.
Era ceva în relaţia voastră care scârţâia..
Când pleci?
În curând, dar o să te văd înainte să plec.
Îmi pare rău că pleci.
Plec, Benigno. O să ne vedem în curând.
Nu-i venise încă ciclul?
Mă uit la raportul medical lunar. Ar fi trebuit să-i vină până acum.
Da, i-a cam întârziat puţin.
Două săptămâni. E foarte mult. Sigur i-a venit luna trecută?
M-am ocupat personal de asta. Când ai fost răcită.
Pare puţin copleşită.
Se întâmplă des anormalităţi din astea.
De exemplu, Lydia nu mai are ciclu.
Oricum trebuie să-i spunem dr-lui Vega.
Am adus nişte broşuri pentru tine şi Alicia.
Mi-am luat la revedere de la Lydia.
Am fost s-o văd pe Alicia dar nu m-au lăsat să intru în cameră.
S-a întâmplat ceva?
Nu, doar o infecţie a Aliciei.
Poţi să mă duci acasă. Mi-am terminat treaba.
- Sper că nu este nimic grav. - Nu ştiu.
Fac nişte analize dar mie nu mi-au spus nimic.
Brazilia...
Turcia, Cuba.
- O să-i citesc Aliciei. - Sunt ghiduri.
Ale tale. Trebuie să fie bune.
- Călătoreşti singur? - Da.
Aş vrea să vorbim despre asta înainte să pleci.
- Despre ce? - Despre singurătate.
Vreau să mă căsătoresc.
- Cu Alicia, bineînţeles. - Benigno, ai luat-o razna.
Ne vom înţelege mai bine decât alte cupluri.
- De ce nu m-aş însura cu ea? - Pentru că e-n comă!
Pentru că nu poate să spună "Da" la biserică.
Pentru că e-n moarte clinică.
Treci în maşină.
- Despre ce vorbeşti. - Treci în maşină.
Relaţia ta cu Alicia nu e decât un monolog.
Adesea vorbim despre SVP dar nu ne căsătorim cu ei.
Nu-mi vine să cred ce spui. Aveam o altă părere despre tine.
Să nu mai spui asta şi nici să nu-ţi mai treacă vreodată prin cap.
Promite!.. Dacă mai spui asta altcuiva vei avea probleme.
Dacă aşa ai să te te calmezi, bine, în regulă.
În ceea ce priveşte faptul că o placi aşa de mult...
Îţi place şi ţie de ea, nu?
Sigur că-mi place.
- Şi ea te place. - E-n moarte clinică.
Nu are sentimente pentru tine sau pentru mine, nici pentru ea însăşi.
Înţelege asta odată!
Pacienta noastră Alicia Roncero a fost violată şi e însărcinată.
Înainte să-i spun tatălui ei, spune-mi...
cine e nenorocitul care a făcut-o.
Toată lumea e supărată.
Tu eşti vinovat. A fost găsită pe podeaua ta.
Atunci, lasă-mă să-ţi explic ce s-a întâmplat.
Rosa, te rog.
Ciclul Aliciei n-a mai venit de două luni.
Iniţial credeam că întârziase doar o lună, dar m-am înşelat.
Asta nu se află în raport.
Spunea că totul era sub control, perfect normal.
Eu am fost răcit toată săptămâna aia.
Ai scris asta, da Benigno?
- E scrisul tău la maşină. - Da. Eu am fost.
De ce ai minţit?
Nu voiam ca asta să devină o problemă.
Şi în alte cazuri similare ciclul pacientelor s-a oprit.
Cum de n-a observat nimeni. Unde-i persoana de gardă?
Nu poate să vină astăzi. A dat telefon.
Nu observi nimic ieşit din comun?
Are probleme acasă. Multe nopţi n-a putut să vină.
Şi cine o înlocuieşte?
O să-i spun lui Roncero că fiica lui...
e păzită în fiecare noapte de un nebun?
Să ne calmăm puţin.
Benigno, îţi dai seama că eşti principalul suspect?
De ce n-ai spus nimănui de prima întârziere?
Ce explicaţii ai? I-ai face rău Aliciei?
Sigur că nu.
Seara trecută am fost în parcare...
şi am auzit o discuţie între Marco şi Benigno.
Benigno a spus că vrea să se însoare cu Alicia.
Marco a încercat să-l facă să se răzgândească dar în zadar.
Multe cupluri, spunea el...
nu se înţeleg aşa de bine ca el şi Alicia.
DUPĂ OPT LUNI
A fost înmormântarea Lydiei Gonzales ieri la Almudena.
Luptătoarea cu tauri, având treizeci de ani, a fost în comă...
Pot să vorbesc cu Benigno Martin?
Nu mai lucrează aici.
- Sigur? - Absolut.
- Şi sora Rosa Lazaga? - Cine sunteţi?
- Marco Zuloaga. - Vă fac legătura.
- Cine e? - Marco Zuloaga.
Vă sun din Jordan. Am aflat despre Lydia.
Îmi pare rău, Marco.
Ar fi trebuit să fiu sunat.
Am avut nişte probleme aici.
Ce s-a întâmplat? Benigno nu mai e acolo, aşa mi s-a spus.
Benigno e la închisoare.
E acuzat de violarea Aliciei.
Ajută-l. Amărâtul ăsta n-are pe nimeni.
Te-ai dus să-l vezi?
După ce-a făcut, nu pot.
Oricum are nevoie de ajutor şi este prietenul tău.
- Unde este închis? - În Segovia.
Aşteaptă-mă.
- Vreau să văd un prizonier. - În secţia de vizite.
După uşa asta, imediat pe stânga.
Vreau să-l văd pe prizonierul Benigno Martin.
Nu e zi de vizite, dar să vad dacă...
Îmi pare rău dar nu aud.
Nu e zi de vizită.
Şi prizonierul n-a cerut nici o vizită.
Nu ştie că sunt în Madrid. Am venit astăzi.
- Sunteţi rudă? - Prieten.
- Marco Zuloaga mă numesc. - Pot să văd un act de identitate?
- Pot să-l sun? - Va cheamă el.
Mi-am schimbat numărul. Îi puteţi da noul meu număr?
Şi ţineţi minte.
Zilele de vizite sunt sâmbăta şi duminica.
Dar prizonierul ar trebui în mod normal să ceară o vizită..
Dacă nu vrea să vă vadă, nu e nimic de făcut.
A, şi încă ceva. Noi nu ţinem prizonieri în corpul ăsta...
Aici n-avem prizonieri, ci chiriaşi.
Marco, tu eşti?
Mă bucur să-ţi aud vocea. Am cerut o vizită sâmbătă.
- Unde eşti? - În afara clinicii.
Dr. Vega mi-a spus tot. Cum ai putut s-o faci?
Te-ai întors în Spania ca să te iei de mine?
Ai nevoie de ceva? Să-ţi aduc ceva sâmbătă?
Am nevoie de informaţii despre Alicia. Ce mai face?
La clinică nu mi-ar spune nimic.
Au mutat-o în altă parte. Ei nu ştiu unde.
- Nu pot să cred. - Nici eu.
Dar nu mă miră că nu vor să ne zică.
- Mai eşti prietenul meu bun? - Sigur că da. Din moment ce sunt aici.
Atunci află ceva despre Alicia.
Dacă mai trăieşte, dacă a născut dacă trăieşte bebeluşul...
Trebuie să aflu, Marco... Înţelegi, nu?
O să încerc... Vorbim sâmbătă...
- Ai aflat ceva? - O să aflu. Ai răbdare.
Am avut, până acum o lună, când a născut.
Trebuie să aştepţi.
- Ce faci aici toată ziua? - Muncesc în camera de recuperare.
E o închisoare nouă. E linişte aici.
- De-afară, nu arată a închisoare. - Alta e problema.
Că n-o văd pe Alicia.
Dr. Roncero spune că sunt psihopat.
Asta e bine pentru proces, aşa spun ei, dar nu mă prea interesează procesul.
Trebuie s-o văd pe Alicia, să aflu tot ce s-a întâmplat.
Dacă tot aşa va fi, nu răspund de mine.
Ei spun că sunt psihopat? Atunci am să-ncep să mă port ca unul.
Nu spune asta, Benigno!
Şi găseşte-mi alt avocat. Cel pe care-l am mă dispreţuieşte.
Am să închiriez ceva ca să-l pot plăti..
Am să închiriez eu şi aşa am rămas fără casă.
Bine, mă bucur că eşti tu chiriaşul.
Mă gândeam foarte mult la tine în special nopţile.
- De ce noaptea? - Pentru că noaptea învăţ.
Citesc toate broşurile tale.
Ca şi când aş călători cu tine alături... şi tu îmi popovesteşti
Cel mai mult mi-a plăcut Havana.
Am devenit una cu acei oameni...
care nu au nimic dar inventează tot.
Şi cum ai descris-o pe cubaneza aia...
în faţa propriei ferestre, lângă mare...
aşteptând degeaba...
ceva ce nu se va întâmpla niciodată.
Mă gândeam că eu sunt ea.
Bună dimineaţa. Sunt prieten cu Benigno.
Tu eşti Marco, argentinianul?
Benigno m-a sunat. Doriţi să luaţi apartamentul lui?
E cam mizerie. Nu m-a lăsat să fac curat.
- Şi nu voia bani... - E-n ordine, voi avea grijă de el.
Să vă dau cheia?.. Am s-o caut...
L-aţi văzut?
- Ce mai face? - Binişor.
Săracul n-a avut pic de noroc.
Fără publicitate.
Fără televiziune, fără reporteri, nimic.
Arată aşa nişte mizerii!
Le-aş acorda un interviu!
Mass-media e un rahat în ţara asta!
Ai dreptate.
Cheile...
Ştii de ce e Benigno la închisoare?
E foarte laconic. N-a spus nimic când a fost aici data trecută.
- Benigno e nevinovat. - Da, ştiu.
- În ce privinţă e nevinovat? - Habar n-am.
Ba ştii şi nu vrei să-mi spui.
Dacă ai nevoie de ceva ştii unde să mă găseşti.
Mă bucur că ai venit singur astăzi, fără escortă.
- Cum a mers exerciţiul astăzi? - Foarte bine.
- Obosisei? - Foarte.
Nu contează. Vom mai face exerciţii.
Vom face nişte flotări, întinderi.
- Dar am făcut deja 100. - Mai facem câteva.
Am întâlnire cu domnul Sainz.
Băieţelul s-a născut mort.
Alicia şi-a revenit. Benigno n-a aflat încă.
În starea lui, ar putea să facă ceva necugetat.
Nu-l pot minţi. E singurul meu prieten.
Îi voi spune eu. Pe mine nu mă deranjează.
Alicia e-n comă încă şi bebeluşul e mort. Asta am să-i spun.
Dar nu-i spui nimic.
- Poate fi scos pe cauţiune. - Foarte greu şi scump.
- Eşti ud. - Puţin.
Să nu cumva să răceşti. Bea lapte fierbinte cu miere.
Dacă tot sunt aici, îmi plac zilele ploioase.
L-ai văzut pe noul avocat.
A fost aici dar... Mi-a zis tot...
- Am să pierd nu? - Sincer, cred că da.
Măcar Alicia n-a păţit nimic în timpul naşterii.
E singurul lucru cu care mă consolez şi care-mi dă putere.
Eşti bine, Benigno?
Aş vrea aşa de mult să te îmbrăţişez, Marco.
Dar trebuie să cer o vizită faţă în faţă.
Am încercat.
M-au întrebat dacă eşti amantul meu.
N-am spus 'da' pentru că te-ai fi supărat.
Nu m-aş fi supărat. Poţi spune ceea ce vrei.
Am îmbrăţişat foarte puţini oameni în viaţa mea.
Mesaj.
M-a bucurat mult faptul că te-am văzut astăzi şi că mi-am luat la revedere.
Nu mă lasă să ies de-aici... sau să mă transfere în alt loc.
Nu vreau să trăiesc fără Alicia... fără să pot s-o ating.
În concluzie am să evadez.
Nu ţi-am zis asta, ca să nu mă opreşti.
Te îmbrăţişez cu căldură, Marco.
În Zegovia... Da, în închisoare...
Trebuie să-l văd imediat pe Benigno Martin.
E o chestiune de viaţă şi moarte.
Comandantul închisorii vă aşteaptă în biroul său.
Pe mine? Unde e biroul său?
Gardianul vă va conduce.
Goliţi-vă buzunarele, vă rog.
Staţi, nu fugiţi.
Acolo, în capăt.
Bună dimineaţa. Sunt Marco Zuloaga.
Benigno Martin a lăsat această scrisoare pentru dumneavoastră.
Dragă Marco...
Încă mai plouă şi ăsta e un semn bun.
Când Alicia a avut accidentul, ploua la fel.
Îţi scriu cu puţin înainte să evadez.
Sper cu toate astea, să intru şi eu în comă... şi să fiu lângă ea.
Eşti singurul meu prieten.
Îţi las ţie casa pe care-o pregătisem pentru ea şi mine.
Oriunde m-ar duce să vii să vorbeşti cu mine.
Să-mi spui totul fără ocolişuri.
La revedere prietene.
I-am luat astea, iar restul le-am găsit în celula lui.
Trebuie să semnaţi aici.
Benigno, eu sunt.
Alicia trăieşte... Tu ai trezit-o.
Am primit mesajul tău şi am venit imediat să-ţi spun...
dar a fost prea târziu.
Ţi-am pus ceva de-al ei în buzunar.
Şi o poză de-a ei.
Şi o poză de-a mamei tale.
Ca să fie cu tine pentru totdeauna.
Ca nişte valuri sălbatice.
Am să aduc nişte apă.
Eşti bine?
Nu ştiu...
Acum mă simt mult mai bine.
Haide să ieşim afară.
Tremuri.
De ce?
- Ce i-ai spus? - Nimic.
Am văzut că i-ai vorbit.
M-a întrebat dacă mă simt bine şi i-am mulţumit.
Ai să mă mai vezi pe aici. Locuiesc lângă şcoala de dans.
În casa lui Benigno?
- De ce stai acolo. - Benigno a murit.
Vom sta de vorbă într-o zi.
Da, şi va fi mai uşor decât crezi.
Nimic nu e uşor.
Sunt profesoară de dans şi nimic nu e simplu.